- Hva heter du, vennen? - Willa Burrell.
Er du pappas lille pike, Willa? Elsker han deg over alt annet?
Så hvis jeg river deg i stykker, her nede...
- Ville han blitt knust da? - Ja.
- Ville det knust hjertet hans? - Ja.
- Tror du på Gud? - Ja.
Du skal dø for din fars synder, ikke dine egne.
Men du skal dø. Og du skal ikke skrike, skjønner du?
Utmerket.
Min død stopper ham ikke. Men jeg kan fortelle om eksperimentene.
Hvilke eksperimenter?
Ikke rør deg, din kødd!
Mangelen på Tru Blood fortsetter...
Du sa at de skulle brenne. Hvem da?
Masse vampyrer.
- Hvor da? Hvem gjør det? - Jeg vet ikke!
Jeg må redde dem. Lilit oppsøkte meg.
- Det er fremtiden. Du kan ikke... - Jeg må!
Bill?
Du var der også, Jess.
Du brant i solen. Du var en av dem.
Jeg vet ikke hvorfor, hvordan eller når.
Men jeg så det. Du, Eric, Pam, Tara.
- Den sanne død? - Jeg vil ikke miste deg!
Jeg skal stoppe dette.
Hodet mitt...
Jeg skal hente noe vann.
Takk, Lafayette.
Warlow.
Da setter vi i gang.
Bestefar!
Jason, sørg for at Sookie holder seg inne.
- Herregud, Jason! - Pokker...
- Sookie. Inn med deg. - Vent litt!
Inn med deg!
- Traff jeg ham? - Nei.
- Du, da? - Nei, ikke kongen av feene heller.
- Ikke ta den tonen. - Ikke vær nedlatende mot broren min.
- Jeg er bekymret for deg. - Ikke vær det. Jeg har det bra.
- Hvorfor er ikke du redd for Warlow? - Det er jeg.
Det er deg han er ute etter.
Jeg vet det, men jeg husker ikke når jeg var utenfor fare sist.
Fare er en del av livet mitt. Jeg kan ikke la redselen ta overhånd.
Jeg prøver å ta normal fare med ro.
Da har jeg den ekte frykten inni meg når det virkelig går til helvete.
Warlow er det verste helvete som fins.
Ikke undervurder ham.
Det skal jeg ikke.
Jeg går ut. Jeg er lei av å vente. Jeg angriper ham.
- Jeg blir med. - Glem det.
Bestefar Niall. Hvorfor akkurat meg? Det fins mange feer.
Jeg er ikke engang en ekte halving. Hvorfor vil Warlow ha meg?
Fordi du har kongelig feblod i dine årer.
Vi er kongelige.
"Urolig hviler hodet som bærer kronen", sies det.
Lås etter meg.
- Hvor er Nora? - Ute. Hvem faen er hun?
- Dette er Willa Burrell. - Kidnappet du guvernørens datter?
- Du er faen meg utrolig. - Hun har viktig informasjon.
- Håper jeg. - Jeg skal fortelle alt jeg vet.
- Lov at du dreper henne. - Hvorfor det?
Blend henne og send henne hjem!
Fordi faren hennes ødela baren min, og blending er kjedelig.
Det er derfor mennesker hater oss.
Guvernøren er i hælene på oss. Pakk, vi forlater Fangtasia for godt.
- Pam, skal du adlyde blindt? - Ikke for noen.
Nå!
Kom.
Du trenger ikke blende meg. Jeg vil hjelpe deg.
Jeg liker heller ikke det faren min gjør.
Du nevnte noe om eksperimenter.
- Det er så grusomt... - Fortell.
Husker du folkeavstemningen i fjor? Pengene gikk ikke til veinettet.
Hvor gikk de, da? Hvor gikk de, Willa?
Til en leir som fungerer som fengsel og forskningsanlegg.
Vampyrene settes ikke i fengsel. De forsker på dere.
Biologisk, fysiologisk og psykologisk. Det er helt sykt.
- Hvor ligger leiren? - Jeg vet ikke.
Jeg har snoket til meg informasjonen.
Vær så snill, ikke drep meg. Ikke drep meg.
Ta av hetten, takk.
Velkommen til ditt nye hjem, pastor Newland. Jeg beundret deg før.
Ta av munnbindet. Jeg vil vite hva han har å si.
Vet du hvem jeg er? Jeg er talsvampyr for AVL.
Slipp meg, ellers får dere vampyrene etter dere!
Forresten, vi beholder munnbindet på.
Hvorfor? Hva har jeg gjort?
Alt som faren hennes ikke klarte å ødelegge, ligger her.
- Det er bare en bar, Pam. - Ikke engang du tror på det.
- Har hun fortalt alt hun vet? - Ja, hun var veldig samarbeidsvillig.
- Du blir med oss. - Skal du ta henne med?
Jeg ber deg, halshugg henne.
Når guvernøren kommer tilbake, etses bildet fast i minnet hans.
Eller gjør som mitt avkom foreslår. Men ikke ta henne med.
Dette er ikke vårt lenger. Burrell har tatt alt.
Vi har ingenting å forhandle med og ingen våpen.
Alt vi har, er henne.
- Jenta får leve. - Takk.
Verden forandrer seg, Pam. Vi må forandre oss med den.
- Bruce følger etter dem. - Be ham komme tilbake.
Nei, han tekstet om en gård.
- Emma. - Beklager, Sam. De tok henne.
- Hvorfor er du her? - De banket dere. Vi hjalp dere inn.
- Hurpa hadde litt av et høyreslag. - Vill du ha vann?
Vann? Nei, jeg trenger noe sterkere.
- Dette er Jessie. Sam. - Kjæresten hennes.
Takk for hjelpen, men nå må dere dra deres vei.
De er varulver, hva? Kan de bli ulver når de vil?
- Jeg er fra FV... - Forente vampyrer.
Du, Harvard. Glem alt du så der ute.
Slett ordet "varulv" fra ordforrådet ditt, forresten.
- Truer du meg? - Nei, det var et livsnødvendig råd.
- Vi drar nå. Kom. - Slett det.
Sam. Jeg beklager det som skjedde.
Jeg stilte pågående spørsmål om Luna. Jeg kondolerer.
- Ingen fare. - Emma, da? Vi kan hjelpe henne.
- Jeg trenger ikke deres hjelp. - Alle trenger hjelp.
Kom, Nic.
- Hun betyr trøbbel. - Hun er ikke den eneste.
Før du blir slange eller bjørn og man ikke kan snakke med deg:
Hvilke sinnssyke planer har du på gang nå?
Jeg skal rydde opp her, og du kan dra hjem.
Hun hadde rett i at alle trenger hjelp. Spesielt du, og spesielt nå.
Jeg sier dette bare én gang:
Du ga meg en sjanse da ingen annen gjorde det.
Du har alltid respektert meg. Regn med meg.
Og nå spør jeg: Hva er planen, kamerat?
Hei, Ginger.
Se her. Jammen er det ikke Eric Northman som banker på døren min.
Jeg takker ja til å overnatte.
Kan du ikke invitere meg inn?
Stig på, din store, stygge vampyr.
Jeg tok med noen venner.
- Inviter meg inn. - Kom inn, antar jeg...
- Ja. Inviter meg inn. - Ja, ja. Kom inn.
- Skal vi ikke knulle? - Ikke nå, dessverre.
- En annen gang, jeg lover. - Hvem er mennesket?
Det angår ikke deg. Men vi skal ta over kisten din.
- Hvorfor får han kisten? - Ikke vær smålig.
- Solen er på vei. På tide å gå ned. - Vi tre kan sove i kisten...
Jenta sover med meg. Jeg stoler ikke på at du ikke dreper henne.
Ginger, eskorter Pam og Tara til den skitne kjelleren din.
Takk.
Bill?
Lilit ga meg svaret. Jeg trengte bare å skjønne det.
Da hun kom til meg, var det dagslys.
Vi sto i solskinnet. Jeg kjente varmen mot huden.
Jeg kjente strålene, men brant ikke.
Jeg skjønner ikke alt, men jeg vet at du er vampyr.
Du må ikke gå ut i solen!
Jeg dro trestaken ut av brystet som ingenting.
Jeg har gått gjennom ild. Og jeg har visjoner.
Jeg er Lilits profet. Jeg føler meg udødelig.
Kanskje. Men hva om du ikke er det?
Du er hele min verden. Min far, min skaper, min venn.
- Ikke vær redd. - Herregud, Bill!
- Hvis du møter solen og tar feil... - Jeg tar ikke feil.
Du skal få se.
Gå inn, du.
Nei. Bill...
Jessica!
Jeg skjønner ikke!
Jeg skjønner ikke...
Herregud... Du blir bra igjen.
Hva er du?
Nei.
Fortell hva som skjedde. Ikke i ord. Bare tanker.
Den kom inn. En ekstremt mektig vampyr.
- La meg se på deg. - Hvordan kom han inn?
- Ikke forlat meg slik, vær så snill. - Nei.
Den ultimate gode handlingen.
Jeg sender deg hjem.
- Hvordan føler du deg? - Omtrent som før.
- Er Niall tilbake? - Nei.
Man jakter ikke vampyrer på dagtid. Hvorfor er han ikke tilbake?
- Jeg kjører deg til sykehuset. - Det trengs ikke, har jeg sagt.
Jeg har fått mange hjernerystelser i mitt liv.
Burde du ikke bli bedre, i så fall?
Jeg holder på å bli bedre. Jeg hallusinerer ikke.
Her om dagen, da jeg forberedte meg på å storme Storrådet,-
- lurte du ikke på hvorfor jeg hørtes ut som en rasist?
Det var fordi jeg trodde at mamma og pappa var der.
De hvisket en masse hatefulle ting og egget meg til å drepe vampyrer.
Som om de peppet meg opp før en kamp, omtrent.
Pokker. Et øyeblikk.
Jeg kjenner blikket ditt.
Press på trykkpunktene mine, som mamma gjorde.
- Sånn? - Ja. Men hardere.
- Bra, Sook. Du har mammas hender. - Har jeg det?
Skulle ønske jeg hadde hallusinert om noen andre.
Hvem som helst kunne ha hvisket de hatefulle ordene.
Jeg la alle de tankene på mamma og pappa, og det fortjener de ikke.
Når mennesker dør, er det lett å glemme alle deres dårlige sider.
- Vi vil huske dem som perfekte. - Var de rasister?
Nei. Jeg mener at de hadde sine mangler, som alle andre.
- Jaså. Hvilke mangler? - Mamma var redd for meg.
Hun elsket meg, men aksepterte ikke at jeg var annerledes.
Hun var redd helt til dagen hun døde.
- Hvordan vet du det? - Akkurat som jeg vet alt annet.
Faen. Hvorfor har du ikke fortalt dette?
Det var bra for deg å beundre dem. Det fikk deg til å jobbe hardere.
Jeg forteller deg det nå fordi...
- Ikke si Warlow. Han får ikke ta deg. - Jeg vet det.
Men ikke føl skyld eller skam overfor mamma og pappa-
- bare fordi litt virkelighet trengte seg på.
Vi kan elske dem selv om de ikke er perfekte.
Sook. Du er...mye smartere enn meg.
Nei, jeg har bare ikke hatt like mange hjernerystelser.
- Dette skal ta kål på vampyrene. - Disse fulgte med. Fine.
Utrolig. Kontaktlinser som forhindrer vampyrhypnose.
- Faen meg vitenskap. - "Blende" heter det.
Hun på renseriet er vampyr. Hun liker å prate.
- Holly. For en overraskelse. - Gjør du noe med portforbudet?
- Plager de deg? Jeg kan hjelpe deg. - Vampyrene går utenfor motellet.
Jeg vet at de sulter, men de skremmer vettet av meg og guttene.
- Damen er sint på deg, pappa. - Jeg vet, vennen.
Du godeste. Er dette dine...?
Hvordan i all verden...
Rart, hva? De vokser opp så utrolig fort.
Dette er Holly. En veldig snill dame.
- Ok... Hei, jenter. - Hei, miss Holly.
- Heter de noe? - Jeg bruker bare tall.
Jeg vet at det er anstrengt mellom oss, men jeg vil gjerne hjelpe deg.
- Blir du med på en kjøretur? - En kjøretur?
- Hvorfor det? - Du må stole på meg.
- Politiet er her. - Pokker. Hun må skifte.
Jeg tar meg av dette.
God dag.
Vi er Innes og Stuts fra Caddos sheriffdistrikt.
- Bor Martha Bozeman her? - Ja. Kan jeg hjelpe dere?
Alcide Herveaux. Rikki Naylor. Vi er venner av Martha.
- Kjenner dere igjen denne jenta? - Emma Bozeman, Marthas barnebarn.
- Har du sett henne? - Nei.
Faren hennes har vært borte i flere uker. Vi ville undersøke det.
- Jeg kan ikke hjelpe dere. - Er bestemoren inne?
Hun tar en lur. Hun er syk. Emfysem.
Vekk henne, da. Hun kan bli liggende mens vi prater.
Gå inn og vekk Martha. Si at politiet er her.
Politiet lar deg ikke gå til Sam.
De vil snakke med deg. Hun må skifte.
- Hvis du rører henne... - De vil snakke med deg. Nå.
Og forresten så har du emfysem.
- Hva er det, vennen? - Jeg er redd.
Jeg driter i om du er redd.
Du skal skifte, og du skal gjøre det nå!
Sønnen min forsvant for noen uker siden. Jeg vet ingenting om Luna.
- Du prøver vel ikke å skjule noe? - Jeg elsker det barnet.
Jeg vil ingenting mer enn å hjelpe dere å finne henne.
Får vi ta en titt?
De nye antivampyr-lovene gir oss rett til å gjennomsøke og beslaglegge.
Får vi lov?
- Ingenting her. - Beklager at vi forstyrret. Vi drar.
Beklager at vi ikke kunne hjelpe til.
Dere skulle ikke ha tatt henne hit. Hun skaper bare problemer.
Hun er barnebarnet mitt. Hun tilhører flokken vår.
Snart har vi ingen flokk. Vi er like ved å bli avslørt.
Hvis du tror de lar oss være i fred, er du dummere en jeg trodde.
Nå holder det! Hun er foreldreløs på grunn av meg.
Vi beskytter våre egne. Jeg er flokk- leder. Hun er en ulv, og hun blir.
Bøy deg for ham.
- En gang til! - Sikt med begge øynene åpne.
Konsentrer deg. Du trenger ikke trykke så hardt.
- Pokker. - Ingen fare, øvelse gjør mester.
Vil du beskytte barna mot vampyrer eller ikke? Jeg bare demonstrerer.
- Jeg er fortsatt sint på deg. - Jeg vet det.
Jeg gjøre dette med alle betjentene. Spesielt de mannlige.
La meg vise hvordan det gjøres.
Pokker, jenter! Slutt med de håndlaserne!
- Kanskje jeg ikke duger til det. - Foreldreskap? Øvelse gjør mester.
Sikt litt høyere. Litt høyere.
Og trykk langsomt av.
- Det føltes bra. - Vil du vite hva hun tenker?
- Ut av hodet mitt, nummer 3! - Ok, miss Holly.
Vi kunne ha dratt et sted nærmere byen i dag.
Men Terry og jeg tilbrakte nesten hele barndommen her.
Vi kalte det "Fort Bellefleur".
Det var et fristed for oss.
Vi trenger aldri gå til sengs mer om du ikke vil, men...
Jeg vil gjerne være ditt Fort Bellefleur.
- Andy... - Ikke nå. En gang.
Når du er klar.
Ikke si nei.
Vis meg det en gang til.
- Sånn. - Det ser bra ut.
Mister. Mister?
Jeg er en vampyr. Jeg skal være død om dagen.
- Vil du ikke snakke om en ting? - Nei takk.
Sett på teipen igjen.
Jeg kan fortelle mer om far. Husker du historien om utroskapet hans?
I virkeligheten var det motsatt.
Det var hun som var utro med en vampyr.
Jaså?
Han har en bar i Hollywood. Som du.
- Det fins bare én Fangtasia. - Ja, så klart.
Jeg ville flytte til dem i California,-
- men pappa fikk viseguvernøren til å knuse de planene.
Prøver du å overbevise meg om at du liker vampyrer?
At du er fordomsfri, som mamma?
Jeg prøver å tenke på noe annet enn at livet mitt snart kan være over.
Men for å svare på spørsmålet ditt: Jeg liker vampyrer.
Veldig godt.
- Du blør. - Jeg skal jo være død om dagen.
Nei.
Det må du ikke gjøre.
Sett på teipen igjen.
- Er vi av samme sort? - Ja.
Jeg heter Ben.
Det skulle være et gjemmested for feer her. Jeg har lett siden i går.
- Det ble ødelagt av en vampyr. - Jøss.
Du er skadet.
En vampyr overfalt meg også. Jeg trenger å hvile litt.
Jeg har lett etter klubben hele natten. Var det noen overlevende?
Nei.
Jeg har jaktet på den skyldige vampyren i tusener av år.
Han tømte hele landsbyen min-
- og forvandlet foreldrene mine til en haug med støv.
Vampyren du snakker om, heter han Warlow?
- Ja, det gjør han. - Pokker heller.
Tilgi meg, Deres Høyhet. Du er Niall, feenes konge.
Det stemmer, men seremonien trengs ikke. Reis deg opp.
- Hva het du, sa du? - Ben Flynn.
Pga min sønns tabbe for mange år siden-
- tror Warlow at han har rett til mitt barnebarn Sookie.
- Sookie Stackhouse? - Kjenner du henne?
Etter overfallet fant hun meg.
Hun tok meg med hjem og var veldig snill mot meg.
Jeg kom til klubben for å samle en hær av feer-
- for å jakte på Warlow. Og så fant jeg deg.
Vil du gjengjelde Sookies vennlighet?
- Det ville vært en ære. - Da går vi.
- Hvor skal du? - Jeg må ut.
- Jeg blir med. - Det er for risikabelt.
Da du ble staket, ble jeg.
Selv om jeg var redd for deg, for du sa du trengte meg.
Nå kan du ikke kreve at jeg skal bli her som et lite barn.
Ikke steng meg ute. Du må la meg hjelpe til.
Professor Hido Takahashi jobber på University of North Louisiana.
De fleste mener at det var han som klarte å fremstille Tru Blood.
- Skal jeg hente ham? - Ja, hent ham.
Og, Jess?
Ta på deg noe uanstendig. Takahashi er svak for unge kvinner.
Og nå, overraskende nok, har vi en peptidbinding.
Og det er akkurat det som trengs for å skape det skjøre...
Det skjøre molekylet.
Hvis dere har flere spørsmål, les kapittel 6 i boken.
- Det er ikke mulig. - Hei, kjære.
Sarah, tusen takk for at du kommer og redder meg!
Den var god! Du er morsommere som vampyr enn du var som menneske.
- Hadde ikke vi det gøy, da? - Hadde vi det? Det husker jeg ikke.
Sarah. Jeg er så jævlig redd.
Hva slags sted er dette?
Du såret meg, Steve. Du gjorde meg til latter.
Og så forsvant du sammen med alle vennene og pengene våre.
Ja, men så skrev du en bok om det.
Du fremstilte ikke meg så pent, men du tjente nok bra.
Det er sant. Jeg burde takke deg, men det gjør jeg ikke.
Du spurte nettopp hva slags sted dette er.
Dette stedet er alt vi pleide å drømme om.
Det er hva Solens brorskap har ledet frem til.
Guds plan for å redde menneskeheten ved å utrydde vampyrene.
Og det beste av alt er-
- at du, Steve, er en vampyr.
Men ikke egentlig.
Ikke prøv å bløffe en bløffer. Jeg er politiker nå.
Seriøst? Da har du gått skikkelig ned i lønn.
Ja, men man kan ikke få til en forandring,-
- jeg mener en verklig forendring, fra prekestolen.
Hvis man virkelig vil tjene Gud, må man drive med politikk.
Like smart som alltid.
- Vær så god, dr Overlark. - Takk, Sarah.
Mr Newlin, fortell alt du vet om Eric Northman.
Hvilken Eric?
Å, Eric Northman?
- Jeg skal fortelle alt om ham. - Ok. Jeg er lutter øre.
- Professor? - Hei, miss...
Hamby. Jessica Hamby.
Hva kommer det av at jeg aldri har sett deg før?
Jeg har ikke vært her før. Jeg har nettopp byttet til organisk kjemi.
Det er ikke noe studenter pleier å bytte til.
Jeg er ikke som andre studenter. Jeg elsker organisk kjemi.
Og hvis jeg får privattimer, kan jeg sikkert ta det igjen fort.
Skal vi begynne i kveld?
Ja, det må vi.
- Jeg åpner! - Nei, bli i sengen!
- Det kan være Warlow! - Han ville neppe banket på.
- Får jeg besøke deg? - Hva vil du?
- Kan du ikke åpne døren? - Jeg hører deg helt fint.
Du må hjelpe meg.
Hvis du nekter, kommer Eric, Pam, Jessica-
- og mange andre, t.o.m. Tara, til å dø den sanne død.
- Hvordan vet du det? - Jeg har sett fremtiden.
- For noe tøv. Hvordan da? - Det er en lang historie.
Det er fordi du drakk Lilits blod. Jeg lukker døren.
Jeg inviterer deg ikke inn.
- Hvordan klarer du det? - Det er andre regler nå.
Jeg kommer! Hold deg unna søsteren min.
- Bill, sett ham ned! - Bli der. Hold kjeft.
- Hva er det du vil? - Jeg trenger blodet ditt, Sookie.
- Jeg skal ikke gjøre deg vondt. - Det gjør vondt nå.
- Blodet ditt kan syntetiseres. - Dra til helvete.
Du skal bli med meg. Dette blir krevet av meg!
Du tror virkelig at du er Gud. Men du er bare en drittsekk!
Skal vi gå nå?
Mitt blod skal ikke bli medisin eller hva du nå skal ha det til!
Jeg er lei av dette, Sookie.
Ok, jeg skjønner at du har krefter. Jeg kan ikke tvinge deg til å gå.
Men om vårt forhold betydde noe for deg, kom deg ut!
Du ombestemmer deg ikke?
Absolutt ikke.
Du er død for meg nå, Sookie Stackhouse.
Det er greit for meg.
Jason!
- Er batteriene i brillene ladet? - Ja da.
Hvis vi får bilder av forvandlingen, blir vi historiske.
Målet er å få dem på vår side, ikke å komme i avisen.
Dette føles ikke bra.
- Hvem er de? - Hei sann.
Beklager at vi forstyrrer. Vi har reist langt for å møte dere.
Vi vil fortelle om organisasjonen vår.
- Vi er fra Forente vampyrer. - Vampyrer kan dra til helvete!
Vi er en koalisjon mellom mennesker, vampyrer og andre vesener.
Beklager at vi forstyrret.
Spiller du inn dette? Han har kamera i brillene!
Emma, bli inne. Ikke gå ut!
- Drep dem! - Vi er fredelige. Jeg mener det.
Vi vil også ha fred. Derfor skal dere gi oss alle kameraene deres.
- Og pell dere vekk! - Jøsses! La oss være!
De har bilder av Emma. De har overvåket oss.
Dere ulver kan holde dere unna, for faen.
Rikki, nei!
Jeg er flokkleder! Trekk dere tilbake!
Rolig!
Pokker heller...
- Sam! - Hysj. Jeg skal hjelpe deg ut herfra.
Nei, nei...
Inn i skogen.
Vent, bli der.
- Vi må hjelpe henne. - Sam!
Ring.
Eric Northmans telefon, det er Ginger. Kan jeg hjelpe dere?
Bank, bank.
Håper jeg fikk ta telefonen. Det er guvernøren.
- Jeg skjønner ikke. - Ingen fare, Ginger. Du er dum.
Så søtt, du og mennesket ditt i en kiste. Akkurat som med Sookie.
- Pam, det passer ikke nå. - Guvernøren er på telefonen.
- Teip igjen munnen hennes, Tara. - Jeg vil ikke.
Det var ikke et spørsmål. Teipen ligger i kisten.
- Han kommer til å spore samtalen. - Telefonen min kan ikke spores.
- Hei, guvernør. - Du tok min Willa.
- Lever hun? - Ja.
- Kan du gi meg bevis på det? - Nei, for hun overlever ikke lenge.
Mister Northman. Vi kan vel forhandle?
Men hvordan dreper man henne på beste måte?
Skal jeg drikke henne opp? Nei, det ville hun nok likt.
Hun begynner å bli litt glad i meg.
En venn foreslo halshugging.
Gøy, men grisete. Dressen min kostet 3000 dollar.
Kanskje vi bør ha avstemning på nettet.
Uansett kommer jeg til å drepe henne.
Og hun skal ikke få ta telefonen og si farvel til pappa.
Sporet.
Jeg ber dere. Jeg gjør kuvending. Jeg hever portforbudet.
Jeg ber om unnskyldning offentlig. Vær så snill, jeg ber dere.
Det var alt jeg ville høre. Du skal straks få snakke med henne.
De er på vei.
Tara!
Du er assistenten min, du skal hjelpe meg å vinne tid.
Jeg er veldig dårlig til å løsne knuter.
- Ikke la ham legge på, ok? - Ja.
Og ikke si at du har sett oss.
Ta telefonen. Ha det, Ginger.
- Vent. - Hva er det?
Jeg sa at Sookie var snill, men vi skiltes ikke som venner.
- Jeg vet ikke om jeg er velkommen. - Jeg går god for deg.
Gudskjelov. Vi trodde at Warlow hadde...
God kveld, Sookie.
Jeg har fått en ny venn. Han skal hjelpe meg med å finne Warlow.
Er du sikker på at det var Warlow?
Du ville selv skjønt at det ikke var en vanlig vampyrs verk.
Se her.
Kan blod gjøre dette?
Det er en del ting vi ikke vet om Warlow.
Sook. Jeg kom til å tenke på Hadley og Hunter.
De dro kvelden etter Russell Edgington.
Men alle våre andre venner, da? De tok seg av oss.
De risikerte livet for oss.
De er døde pga meg.
Ut av hodet mitt. Jeg føler at du er der.
Sookie. Litt gjestfrihet, takk.
Beklager, bestefar Niall. Jeg føler meg ikke så gjestfri nå.
- Sook? - Jeg må bare rydde eller noe.
- Oi. Hva har skjedd her? - Eksen min var innom.
Bill.
Ja, Ben. Og som du merker, vil jeg ikke snakke om det.
Jeg skjønner. Jeg skal ikke stille noen flere dumme spørsmål.
Bare ett til.
Kan jeg få hjelpe til?
- Jeg feier, så tar du feiebrettet. - Ok.
Beklager at jeg tyvlyttet på deg igjen.
Det er en dårlig vane jeg har, som sagt.
Niall har kanskje rett i at jeg burde være mer gjestfri.
Spesielt siden jeg har samme uvane selv.
- Takk for unnskyldningen. - Ba jeg om unnskyldning?
- Nei, jeg... - Jeg kødder med deg.
- Ok... - Det er rart.
Jeg har møtt en god del feer og halvinger de siste årene.
Hvorfor føler jeg det når du lytter, men ikke når andre gjør det?
- Jeg vet ikke. - Kan du føle meg?
Jeg kan føle deg nå.
- Ben! - Han er tilbake.
Sookie, bli inne.
Der fikk jeg deg, Warlow.
- Hvem er du? - Ikke Warlow.
- Nei, det er han jeg leter etter! - Hva vet du om Warlow?
Jason! Hjelp!
Jason. Jason!
Herregud!
God kveld, vampyr Bill.
Beklager å måtte si det, men det er portforbud for dere.
Jeg vet det, og jeg beklager at jeg bryter det.
Jeg har vært og snakket med Sookie, og nå skal jeg hjem.
Jeg liker ikke dette. Jeg gjøre bare jobben min.
- Søt hund. - Den er min datters. Jeg har barn nå.
Fire stykker, veldig søte.
Det visste jeg ikke. Gratulerer. For en velsignelse.
- Jeg må minne meg selv på det. - Ja, du må glede deg over dem.
De har flyttet hjemmefra før du vet ordet av det.
- Takk for rådet, vampyr Bill. - Bare hyggelig.
Jeg ønsker deg en god natt, så går jeg hjem.